Кога сме родени? Кога умираме?
Защо сме родени? Защо умираме?
Този свят е бил унищожаван и съживяван неведнъж...
Бил е съживяван като Рая...
Случвало се е преди, ще се случи отново.
Безкраен кръговрат на живот и смърт.
Този свят е Рай, отворен от някого.
И тази ера е почти към края си.
В разрез с природата, ние открихме начин да живеем по-дълго.
Но краят на този свят дойде.
Загубил съм надежда за свят, който свършва.
Съдбата ми се разпиля като венчелистчетата на цвете.
И всичко се разпада като направено от прах...
Като че ли за да бъде пречистен, светът бива сковаван от ледове.
За да бъде върнат в началото.
Рай е място, което някой е отворил.
Това беше мястото...
Хиге...
Обещах... на Блу...
Казах й, че непременно ще дойда, и трябваше да ме чака тук.
Нещата се промениха.
Блу сигурно е трябвало да избяга.
Може би не е повярвала на думите ти.
Хиге направи всичко възможно!
Недей да говориш така...
Киба...
Ние трябва да отидем в Рая...
Истинския Рай предназначен за вас...
Чеза...
Добре съм.
Чувствам се много по-добре.
Трябва да отидеш.
Киба! Накарай я да спре!
Вземи я.
Хвани се за мен.
Нищо ли няма да кажеш?
За мен и Джагара...
Сам го каза.
Гордостта нищо не означава, ако си мъртъв.
Опитвахме се да стигнем до Рая от началото.
Заедно.
Дори и сега, това не се е променило.
Това е от значение.
Докога ще ме следваш?
Не е нужно да оставаш с мен.
Да се върнем обратно.
Всички ни очакват.
Ако се върнем, знам, че ще успея да ги намеря.
Добре съм.
Просто съм гладен.
Ти... мразеше ли ме през цялото време?
Да те мразя? Защо?
Да не ми казваш, че ми прощаваш?
На онзи, който мрази вълците и се опита да ги унищожи?
Това не е възможно.
Не знаех, че имам вълча кръв.
След като срещнах Чеза и момчетата, вълците, тогава разбрах.
Ако знаех, че мога да говоря.
Щеше да е хубаво, ако бях разбрала по-рано.
Чакай! Спри!
Старче!
Какво има?
Не... Нищо.
Имам лошо предчувствие.
Не мога да повярвам, че отново вървим един до друг.
Как може да си толкова безгрижен?
В такива времена, е по-добре да имаш приятни мисли.
Звучиш... сякаш си се променил.
Защото в миналото не е останало нищо.
Кола?
Изчакай ме тук.
Хъб?
Хей!
Някой... Има ли някой?
Скарали са се, а?
Провери в багажника.
Това е доста старо.
Чудя се какво ли са щели да празнуват?
Нямаме късмет. Отзад няма нищо.
И горивото не е много...
Но... ще можем да продължим напред.
Шер...
Къде да отидем?
Сигурен съм, че надуших Блу...
Хиге!
Миризмата е лоша. Това е човешка кръв.
Това... е Стареца на Блу!
Може би Блу е с него.
Ако се е върнала при собственика си,
може би ще е по-щастлива.
Недей да правиш такива догадки!
Тя е вълк наполовина.
Мислиш ли, че ще може да дойде в Рая с нас?
Стига.
Имаме ли време за губене?
Хиге...
По дяволите...
Нищо не мога да видя от тази буря...
Снегът спря, Старче.
Винаги ли си ме наричала така?
Не съм родител или роднина...
Знам.
Но ти си ми като баща... какво да направя?
Винаги съм искала да бъдем заедно.
Не вярвам на думите ти.
Няма да повярвам на вълк.
Но в едно съм сигурна.
Знам, че вълците не биха го сторили.
Защото...
Старче?
Старче!
Събуди се, Старче!
Не заспивай!
Трябва да останеш буден!
Ако продължим да се движим, със сигурност ще ги срещнем...
Ако се срещнем, със сигурност...
Г-н Айден, можете ли да ме видите?
Г-н Айден!
Изглежда, че може да вижда.
Мисля, че няма опасни счупвания, но за мозъка му, не съм сигурна...
Той ще умре ли?
Добре е. Обаче ще му отнеме време да се възстанови.
Добре.
Видях Рая.
Видях го.
Видях Рая, който Благородниците се опитаха да отворят.
Рай за Благородници?
Да... фалшив Рай.
Разбрах, че истинският Рай може да бъде отворен само от вълци.
Само едно място може да бъде наречено истински Рай.
Трябва да има само един.
Била ли е, за да отпразнуват отварянето на Рая?
Ние ще можем ли да отидем до техния Рай?
Не, съмнявам се.
Тогава какво ще правим?
Вероятно ще престанем да съществуваме.
Защо?
Защото тук повече няма да има живот.
Но нови хора ще бъдат създадени в света на вълците.
Значи ще ни изоставят?
Страхотно.
Мисля, че знам защо не успяхме да си направим дете.
Може би сме усещали, че светът ще свърши.
Въпреки че посветих живота си на нещо,
но в действителност се бях отказала от бъдещето.
Затова не можах да имам дете.
Все още ли мислиш така?
И каква надежда ни остава сега?
Сега съм с теб...
Нещо, от което се бях отказал, се сбъдна.
Без значение какво ще стане със света,
аз искам да повярвам в бъдещето.
Променил си се.
Спри!
Спри колата!
Хиге, дръж се!
Хиге!
Чеза!
Изглежда, че тази планета наистина ще бъде унищожена.
Има ли начин да се измъкнем в друг свят?
Ако прелетим небето и отидем в друг свят...
Защо?
Защо хората постоянно се взират в небето?
Защо искат да летят, въпреки че нямат криле?
Ние бягаме.
Бягаме, без значение колко далеч трябва да отидем.
Къде е Киба? Останалите?
Не се тревожи. Следват ни.
Хъб.
Забеляза ли?
Какво?
Спря да кихаш.
Права си!
Алергиите ми изчезнаха ли?
Май съм придобил имунитет след като постоянно съм сред вълци.
Такъв имунитет не съществува.
Може и да има...
Обкръжена съм от всякакви неща, които смятах за невъзможни.
Да, така си е.
И най-невероятното е...
че дойде да ме потърсиш.
Какво става?
Добре ли си? - Някак си.
Хъб, поеми Чеза. - Добре.
Шер...
Шер!
Шер...
Чувам те, Хъб...
Станал си истински мъж...
Да, защото трябваше да те защитавам.
Можем да започнем отначало.
Бебе...
Да си направим бебе.
Ще си опечем хляб... и...
Знам... да си вземем птиче...
Всичко ще се оправи...
Всичко ще се нареди.
Шер...
Шер?
Шер...
Шер!
Шер...
Вие ще продължите пътуването си, нали?
Да.
Ще ви придружа.
Не знам докъде ще мога да стигна...
Ще се уверя, че ще стигнете там.
Where the Soul Goes
Превод: ckitnik
Been a long road to follow
Been there and gone tomorrow
Without saying goodbye to yesterday
Are the memories I hold still valid?
Or have the tears deluded them?
Maybe this time tomorrow
The rain will cease to follow
And the mist will fade into one more today
'cause the road keeps on telling me to go on
Something is pulling me
I feel the gravity of it all
Следва
Разделите винаги са внезапни.
Няма значение дали трепериш в очакване, спиш или ядеш,
те винаги те изненадват, когато най-малко очакваш.
Това ме подсеща, че съм гладен... Кога ядохме за последно?
Gunshot of Remorse